JAG ÄR DINA
Jag är Dina. Det här är min historia.
Dina? Vad gör du?
Ett, två, tre -
- fyra, fem, sex, sju -
- åtta, nio...
- Den är långt härifrån. - Ja.
Ska vi lägga oss igen nu?
Jag är rädd. Jag vill sova hos dig och pappa.
Du är inte rädd för något.
Dina!
- Mamma! - Dina?
Akta dig!
Det var Dina som gjorde det!
Pappa... Pappa?
Nej!
Är du hungrig?
- Dina! - Tomas, kom ner därifrån.
Fader vår, som är i himmelen.
Helgat varde ditt namn, tillkomme ditt rike.
Ske din vilja såsom i himmelen så ock på jorden.
Giv oss i dag vårt dagliga bröd och förlåt oss våra skulder-
- såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Och inled oss icke i frestelse -
- utan fräts oss ifrån ondo. Amen.
Fader vår, som är i himmelen.
Helgat varde ditt namn, tillkomme ditt rike.
Ske din vilja såsom i himmelen så ock på jorden.
Giv oss i dag vårt dagliga bröd och förlåt oss våra skulder...
Jacob... Min vän i nöden.
- En resa till Bergen gör dig gott. - Ja.
Min pappa såg mig inte-
-för att mamma hade glidit bort.
Gud hade också glidit bort.
Jag är Dina.
Jag var ingen.
Vi lekte en lek tillsammans, mamma och jag.
På klippan.
Det var en enkel lek.
Jag snurrade och räknade mina steg -
- när jag gick åt ett håll vilket som helst.
Om jag gick ut över stupet -
- måste hon komma och fånga mig.
Men det gjorde hon aldrig. Jag kunde inte räkna till mer än 20.
Dina!
Vill ni verkligen ha in henne?
Ja. Gå bara. ...Hej.
Kom hit.
Kom. Den här är till dig.
Kom och ta den.
Ja. Kom närmare.
Kom närmare och ta den. Ta den.
Ja, ja... Ta den.
Ta dig samman nu. Du måste tänka på Dina.
Hon behöver undervisning.
- Hon är som ett djur. - Jag vet.
Jag vet hurdan hon är.
Men, du förstår...
När hon står där framför mig -
- hör jag bara Hjertruds skrik.
Och jag förbannar mig själv.
Hon behöver hjälp!
Hon behöver hjälp.
Hej.
Jag heter Lorch.
Und ich bin Ludwig...
Du...
Du måste vara Dina.
Jag hoppas att du inte har något emot att jag... övar lite.
Nej, mer! Mer! Spela mer!
Mer, mer!
Ja?
Det är... fröken Dina. Hon...
Lorch var magisk.
Han öppnade för musiken och lät den skölja genom huset -
- som en iskall fjällbäck.
Vattnet var inte farligt när han spelade.
Jag var säker på att mamma hade skickat honom -
- för att hon inte själv kunde vara hos mig.
Och Lorch lyfte upp mig och över bergen.
Jag kunde aldrig fana igen.
Nu är det dags att läsa lite.
- Nej! - Jo.
Här i huset kommer man i tid till maten, Dina.
- Och sätt på något på hennes fötter. - Ja, herrn.
Jaha... Hur går det med läsandet?
Läsandet?
- Tja... - "Tja"...!
Läs något då.
I begynnelsen...
...skapade Gud...
...himmelen...
...och...
...jorden.
Vad är det här? Vad lär ni henne, människa?
Ta henne till hennes rum!
Vi har gjort stora framsteg i matematik.
Flickor behöver inte kunna bolla med siffror.
Fru Hjertrud... Dinas mor.
Jag har förstått att hon dog under tragiska omständigheter.
- Ja. Det är inget vi pratar om här. - Självklart inte.
Det är bara... Det kunde kanske hjälpa mig att förstå barnet bättre -
- om jag visste vad hon tänkte på.
Hon gjorde det.
- Hur sa? - Hon orsakade olyckan.
Att den kokande luten hälldes över min fru var Dinas fel.
Inte för att hon gjorde det med vilje.
Nej.
Det gjorde hon säkert inte.
Nej, hon vill inte träffa mig.
Visst vill hon det.
- Din mamma älskar dig. - Inte nu längre.
Kom nu.
Kom och ta min hand. Kom, Dina.
Din mamma är i himlen. Hon...
Hon är lycklig. För nu...
Nu är hon fri.
Fri från denna Världs alla sorger och bekymmer.
Och det gör henne lycklig.
- Gör det? - Ja.
Så det var något bra det som hände med min mamma?
Ja, du...
Där uppe finns ingen sorg och inga stygga flickor.
Jag var den enda som kunde skicka upp mamma dit.
Jag befriade mamma.
Ska vi gå vidare?
Lämna mig ifred. Jag vill vara med min mamma.
Mamma... mamma...
Min mamma var inte borta.
Min mamma var i himlen.
Lorch sa det. Min mamma var lycklig.
Fri från denna Världs bekymmer och sorger.
Den dagen hittade jag en knapp som hon tappat i klänningen.
Och när jag plockade upp den...
...hände det.
Jag har din knapp, mamma.
Så nu lämnar du mig aldrig mer.
Du har blivit gråhårig, Jacob Grønelv.
Dina!
Vad är det för fel med det? Gamla män har grått hår.
Din mans hår är grått.
Jaha...
Mina damer och herrar, kan ni sätta er vid middagsbordet?
- Äter inte Dina med oss? - Nej.
- Hon äter i köket. - Hon trivs bäst då.
Det lät som åska när Tomas och jag red på hästarna tillsammans.
- Edward... - Ja?
- Jag måste prata med dig. - Gör det då.
Det är...
Tomas såg mig. Och det gjorde Jacob också.
God afton, Dina! Går du och lägger dig?
Ja, vart skulle jag annars gå?
Edward...
Hur kan jag säga det här?
Jag vill ha henne.
- Vem? - Dina.
- Min dotter? - Jag måste helt enkelt ha henne.
Inte sen jag förlorade min fru har jag...
Edward, förstår du? Jag vill gifta mig med henne.
Ja, du...
- Är du helt säker? - Ja.
- Jag ska prata med henne. - I dag? Lovar du att göra det i dag?
- Jag lovar att göra det i dag. - Nej, nu.
Jag gör det nu.
Tack. Tack!
Anders, nu ger vi oss av!
God dag, fröken Dina. Jag heter Anders.
Jag kommer från Reinsnaes. Det här är Ruben.
Han är en present från min styvfar Jacob Grønelv.
Jacob äger länets största handelsföretag och är rik.
- Han kan torka röven med pengarna. - Dina!
- Du hittar aldrig en som han. - Jacob är en gammal stofil.
- Du gifter dig med honom! - Aldrig!
Våga aldrig slå mig igen!
Ja, Lorch, ni har varit hos oss rätt länge nu, va?
- I tio år. - Tio år? Så länge? Jag säger då det.
Jag måste tyvärr be er resa nu.
- Resa? - Adjö, Lorch.
Båten går i morgon bitti.
Lorch?
Du reser väl inte?
- Svara. - Dina, snälla du.
Jag kan inte stanna här i evighet.
Jag kan inte lära dig mer.
Du måste också lära dig att hantera en förlust.
Du får inte...
Du får inte lämna mig.
Hallå!
Jag förstår.
Lorch var borta och det fanns bara...
...tystnad.
Nu var den inne.
Den stora dagen.
Här satt jag.
Dina, som dödade dem hon älskade.
Hade de vinkat åt mig om de visste det?
Jag är Dina.
Jacobs fru.
Men han vet inte vem jag är.
- Mamma! - Min kära flicka...
Välkommen till Reinsnaes.
Oline, kom och hälsa på din nya husmor.
Det här är kvinnan som härskar i köket här på Reinsnaes.
Det här är min andre styvson. ...Kom!
Dina, hälsa på Niels.
Jag förmodar att brudgummens son får lov att kyssa bruden.
Akta dig, unge man. Akta dig.
Låt mig få Visa dig huset.
Åh... Åh, Dina.
Om du visste hur länge jag har drömt om detta ögonblick.
Åh, Dina...
Sluta!
Släpp mig!
Kom ner, Dina! Jag ber på mina knän!
Kom ner och det med en gång! Ska du förstöra hela bröllopet?
- Odjur! - Ja, jag vet.
- Du är som en hingst! - Det händer inte igen, jag lovar.
- Och det ska jag tro på? - Jag svär.
Det kräver vittnen.
Jag -
- Jacob Grønelv -
- svär -
- vid Gud den allsmäktige -
- att jag aldrig mer ska uppföra mig -
- som en hingst!
Vad är det?
Jag vet inte. Jag vet inte vad jag ska göra.
Ska du inte klä av dig?
Det är inte som en tjurs eller hästs.
Varför gråter du?
- God morgon, mamma. - God morgon, min son.
- God middag, menar du. - Va?
Vad är klockan?
- Vad är det? - Ja, ja...
Man kan inte sitta här hela dagen. Det finns gott om saker att göra.
Jaså?
Dina...
Vi måste komma på hur vi ska dela upp hushållsgöromålen.
Jag vet inget om det.
Det är dags att du lär dig lite om hushåll.
Anders, kommer du? Kommer du?
Dina spelar musik... mamma.
Då talar vi inte mer om hushåll.
Och det blir din uppgift att spela för husets gäster.
Passar det frun på Reinsnaes?
Gode Gud...
Inte en gång till.
Du är på tok för dyr.
- Då får du gå till någon annan. - Det finns ingen annan.
- Det vet du mycket väl. - Just det.
- Ja? - Mitt kvitto.
Ska du ha kvitto nu också?
Du vill väl kunna handla här i framtiden?
Dina... Jag hörde dig inte knacka.
Jag hörde att ni far till Bergen med Prins Gustav i morgon.
- Har du sett Tomas? - Vem är Tomas?
- Så din stallpojke ska hem nu? - Tomas stannar på Reinsnaes.
Är du helt säker på det?
Är du helt säker på att du någonsin kommer till Amerika?
Amerika? Vad menade hon med det?
Jag är så glad att Tomas stannar på Reinsnaes.
Är Jacob svartsjuk?
Grønelv, Grønelv, du skinnar oss!
Nu ska du få höra, Jacob.
Jag har gått igenom din lista, allt från rep till socker.
Om du åtar dig att leverera smultron till mig -
- och bara till mig hädanefter -
- för 12 skilling pundet, ja, då jäklar...
Varför inte säga att du får allt för 2000 daler?
Ja, det låter skäligt.
Jag hade inte gjort det för någon annan.
- En cigarr? - Gör det inte.
- Förlåt? - Smultronpriset är alltför lågt.
Vi försöker göra affärer här.
Affären ni föreslår bygger på rådande marknadspris.
Men i vinter är priset nästan det dubbla. Är det inte så, min herre?
Antyder ni att jag försöker lura en god gammal affärskompanjon?
Nej, ni är bara en mer knipslug affärsman än min make.
Ärligt talat tycker jag att ni ska gå.
Min hustru stannar.
Och jag tar gärna en cigarr.
- Vad är det som händer? - En anarkist ska hängas i dag.
Jag vill se det.
Kusk, vänd!
Se på mig.
Låt denna Världs alla sorger och bekymmer lämna dig.
Se på mig.
Släpp efter.
Dina?
Dina. Dina!
Jag tror att din far vill tala med dig.
Ska du spela så hela natten? Hela natten, Dina?
Vi kan inte fortsätta så här.
Sitta uppe hela nätterna och spela.
Och dricka och...
Kan vi få sova en natt i lugn och ro?
Snälla du...
Jag är trött.
Jacob?
Jacob var inte längre stark.
Han var rädd och ville inte leka.
Han började förstå vem jag var.
Släpp!
Vet du var Jacob är?
Är han inte på Reinsnaes?
När han går iväg... Du vet vart han tar vägen, va?
Kom ihåg att vad du än hör, så kommer du och berättar det för mig.
Inte sant?
Släpp!
Jacob kunde vara borta i dagar utan att jag visste var han var.
En gammal häst som inte ville ridas...
...som funkade iväg och gömde sig.
Har du sett Jacob?
Jag behöver honom, förstår du.
Jag behöver honom.
Du är en stilig man, Jacob. Vet du det?
Jag är en gammal man, Anna.
En gammal man.
Frid...
Fullkomlig frid.
Vad är det?
En läcka? En läcka?
Han halkade på taket. Det var en läcka.
Dina...
Det här är komplicerat. En öppen fraktur.
Jag är ledsen, Dina, hemskt ledsen.
Jag vill ha rom, dumma satmara!
Sluta gråta! Satmara!
Jacob var hemma, men inte så som jag hade önskat det.
Jag dör, din dumma satmara. Jag dör.
Han bad om förlåtelse -
- men fick bara ett ruttnande ben.
Stanken spred sig som ett otäckt rykte.
Jag känner ingen lukt.
Det är kallbrand.
- Vad tjänar det till att ge mig mat? - Det hjälper dig, älskling.
- Jag år döende. - Nej, så får du inte säga.
- Gode Gud... - Mamma, jag kommer att dö.
Allt blir bra, älskling.
Vi kör dig till doktorn, så att du får riktig vård och blir frisk.
Mamma... Det är inte lönt.
Jag blir aldrig frisk.
De skär av bitar av mig tills det inte finns mer att skära.
Säg inte så.
De skär av bitar av mig.
Dina, låt Tomas följa med.
Tomas!
Se på mig.
Se på mig, Jacob.
Låt denna Världs ana sorger och bekymmer -
- lämna dig.
...lossnade.
Stegrade hästen sig?
Vad hände, Dina?
Det är ordningsmakten du har att göra med!
Körde du för fort? Vad fick släden att lossna?
Var det hästen?
Stegrade den sig? Körde du för fort?
Snälla fru Dina!
Få henne att sluta skrika så där!
Vi väntar på dig, Dina.
Dina?
Fru Karen sa att jag skulle stanna här i huset -
- ifall du skulle behöva någon hjälp.
Han var inte min far och hon är absolut inte min mor.
Så du förstår, Anders, om vi inte hittar testamentet -
- går allt automatiskt till Dina och vi får ingenting.
Vi får ingenting, ingenting, ingenting!
Tig.
Tänk om någon ville att Jacob skulle fara ut över stupet.
Och denna stackars någon -
- är nu helt stum av sorg!
Sluta med detta vansinne.
JACOB GRØNELVS TESTAMENTE
Niels borde veta sin plats.
En dåraktig man ska inte sättas på tronen.
Jag är Dina.
Jag ska vaka över Reinsnaes...
...alltid.
Kom.
Ska jag inte följa med dig?
- Har du inte undrat? - Över vad?
- Det är maj nu. - Ja.
Så det innebär...
...att Jacob måste ha gjort det när han var döende.
- Hur kan hon vänta hans barn? - Herregud!
Vad är det?
Åh, Dina...
Det är en pojke...
Det är en pojke.
Vad gör vi om amman inte kommer?
Snälla ni, försök igen. Snälla ni! Han är hungrig.
Hon är här!
Du förlorade ditt barn, va?
- Vem var pappan? - Ingen härifrån trakten.
Är det sant att han hade fru och barn?
- Vem säger det? - Folk.
Det spelar ingen roll vem pappan var. Barnet är dött.
Det är sant. Det spelar ingen roll.
Jag undrade... om...
Pojken.
Är han min?
Hej, liten. Hej, liten.
Hej, lilla pytteliten.
- Han ska väl så klart heta Jacob? - Nej, han ska heta Benjamin.
Benjamin?
Ingen i vår släkt har hetat Benjamin.
Vad du än tycker så blir det som jag säger.
- Fint halsband du bär, Dagny. - Tack.
- Det var min mammas. - Ja.
- Men nu är det Dagnys. - Det tillhör min mamma.
Nej, det är för mycket. Jag är ingen tjuv.
Ta det! För guds skull, ta det!
Dagny...
Dagny, min älskade!
Fan ta dig.
Är du hungrig?
Benjamin växte upp.
Stine och Tomas tog hand om honom.
- Är det här bra, Tomas? - Längre strykningar, Benjamin.
Benjamin hade tur.
Han var inte ensam.
Lorch?
Lorch är död.
Han skickade sin cello till dig. Och...
...ett brev.
Kära Dina. När du läser detta brev är jag död.
- Hur är det med dig, Dina? - Är livet varsamt mot dig?
- Och har du funnit kärleken?
Lova mig att du gör det.
Att du bejakar livet...
...och inte döden.
Och hittar en man som hjälper dig att leva i en värld -
- där det inte finns några spöken.
Bli aldrig ensam som jag har varit.
För jag har bara en vän.
Döden.
Han ligger här bredvid mig i sängen. Trogen in i det sista.
Och hans kalla andedräkt får mina ögon att tåras.
Dina...
...spela för mig.
Lorch.
Låt mig prova.
Elden är lös!
Hämta fler hinkar!
Ta mer vatten!
Dagen brann.
Och dagen skulle aldrig bli sig lik.
Tiden stod stilla och...
...jag kände tystnaden.
Vad i hela friden håller ni på med? Hämta hinkar och bilda kedja!
Då skrek någon med främmande röst.
En främling hade kommit med Prins Gustav.
Leo.
Leo Zjukovskij.
Luktar inte sjöman.
Och han läser rysk poesi.
Försvinn, Jacob.
Fan ta dig! Lämna mig ifred.
Ryska priser är väl mycket lägre?
Ni kan lära mycket av ryska handelsmän.
I Ryssland säljs allt på samma sätt.
Handlas det med människor eller salt fisk så är principen enkel.
Människor arbetar som slavar. Våra priser är oslagbara.
I det här landet får vi inte handla med människor.
Vilket är synd.
Det är nog därför ni överlever -
- och era kära kollegor i Ryssland dör.
Fru Grønelv.
Sitt kvar, för all del.
Ni är väl ingen jäkla revolutionär -
- som vill stjäla allt vi äger och ge det till massorna?
Att äga är att stjäla.
- Tycker ni om att provocera? - Jag är en man av min tid.
Jag är den förste i min generation, precis som ni är den siste i er.
Vilken tur vi gamla stofiler har -
- som får dinera med framtiden själv.
Jag kan inte tänka mig en vackrare representant -
- för svunna tider än ni, fru Grønelv.
Döda svinen! De jäkla anarkisterna sprider sin sjukdom i hela Europa!
Fan ta dem!
Vem kan säga att massorna verkligen vill ha något att säga till om?
Unga kvinna, kom.
- Vad kallas du? - Kristine, herrn.
Kristine, vad anser du om den senaste politiska utvecklingen i Frankrike?
Vad kan du vinna på att ha något att säga till om hur saker och ting görs?
Ni ser! De har ingen aning om vad som händer.
Följ med ut, så ska jag lära dig vad som går an!
Seså, herr Zjukovskij.
Drick er konjak.
Ut! Och Visa er aldrig här igen. Ut!
Så där. Inga fler slagsmål i kväll.
Varför ser alla så allvarliga ut?
Nu dansar vi.
Min ryske vän!
Vi tar oss en sup.
Vem är du?
En jäkla anarkist?
En anarkist?
Alla får klara sig själv i det här livet -
- och du är inte annorlunda. Du lurar inte mig, herr anarkist.
Och du är från Ryssland.
Jag ska åka till Amerika.
Jag tänker inte ruttna här resten av mitt liv.
Skål för Amerika...
- Skål för Amerika. - För Amerika!
Du kommer att behöva mycket pengar.
Jag vill visa dig en sak.
Kom.
- Har alla gått och lagt sig? - Där är ni.
- Jag lät tvätta er rock. - Tack, det var vänligt av er.
Vänlighet är inte det som jag är mest känd för.
- Då har jag haft tur i kväll. - Vad gör ni, Leo Zjukovskij?
- Jag har ett kall. - Och vad kan det vara?
- Jag kan tyvärr inte prata om det. - Är det så farligt?
Jag ser att ni läser Pusjkin.
Varför har ni strukit under vissa ord med rött?
Läser ni ryska?
- Skriver ni dikter själv? - Nej.
Nej... Poeter är så känsliga själar.
Och det är inte ni?
Jag har gått i den fällan. Som Pusjkin gjorde.
Han dog i en duell. I kampen om en kvinna.
- Var blev han skjuten? - I magen.
Olyckligt ställe. Kanske skulle Pusjkin ha skickat er i stället.
För ni går trots allt runt med en pistol i er väska.
Ni tar allt prat om lidande och död bra.
- Jag är inte lättskrämd. - Inte ens av döden?
Inte ens av den.
Ni inser att vi har mötts förut?
I Bergen. Jag såg er i Bergen.
Det här är kodade meddelanden.
Det ser jag.
Varför är ni här, herr Zjukovskij?
Jag uppvaktar er, Dina Grønelv.
Kommer ni tillbaka?
Se på mig.
Stine?
Vad är det?
Jag ska ha barn.
Med vem?
- Det är lögn. - Jaså?
Hon är med barn och barnet sattes nog inte där av den helige Ande.
Jag antar att det var här inne som du våldtog henne.
Vad ger dig rätt att komma in här på mitt kontor?
Vem är far till ditt barn?
För guds skull, hon har gjort det förut.
- Hon ljuger. - Välj själv, Niels.
Antingen gifter du dig med Stine eller så lämnar du Reinsnaes.
Jag kan inte gifta mig med en sådan flicka.
Ska du fortfarande åka till Amerika? En sådan resa är inte billig.
Jag får väl lov att drömma?
- Du kanske har pengar. - Nej, det har jag inte.
- Ut härifrån. - Va?
Jag ska gå igenom dina senaste räkenskaper.
- Nu? - Ut.
Ut!
- Var kommer alla pengar ifrån? - Sätt in dem på banken åt mig.
En tredjedel till Stine, en tredjedel till Benjamin, en tredjedel till mig.
- Så mycket pengar till den slynan? - Du har alltid bråttom med att döma.
Nu dömer du henne lika fort som du dömde mig.
- När dömde jag dig? - När jag dödade mamma.
Du säger de konstigaste saker.
När hon mår dåligt skriker hon.
- Hör du henne fortfarande? - Ja då, jag hör henne.
Jag hör henne varenda dag.
- Ska du aldrig sluta hata mig? - Snälla Dina...
Säg mig sanningen, far!
Säg vad du känner.
Vad jag känner?
Jag känner...
...ingenting.
Hur länge stannar ni den här gången, herr Zjukovskij?
Jag måste resa igen i morgon. Jag har ett ärende i Trondhjem.
Varför måste ni åka så snart?
Jag ska hämta en fånge och föra honom till Bergen.
- En fånge? - Så ni reser med fångar?
Det låter spännande.
Ja, det är lärorikt.
Är det lärorikt att umgås med fångar?
De lär mig saker om mig själv.
De lär honom saker. Han blir upplyst.
- Och vad kan det vara? - Ursäkta?
Ni sa att fångarna lärde er saker om er själv.
Att saker man gör inte alltid visar vem man är.
Resa?
Leo får inte resa.
Mamma har givit oss sin välsignelse. Vi har en pakt.
Vem vet vilka synder fru Grønelv eller ni själv har begått tidigare?
Vem kan säga att vi alla inte har något brott på vårt samvete?
Nej, mamma.
Jag har levt länge nog bland de döda.
Leos hud är varm.
För honom inte till vår värld.
Var ska ni bo i Bergen?
Jag blir inhyst i rådhuset.
God afton.
Niels lämnar oss också snart.
Vart ska du, Niels?
Till Amerika - om han har råd.
Stine...
Stine!
Jag har tänkt.
Ska inte vi två gifta oss?
Vad säger du?
Säg något. Din husbonde frågar om du vill gifta dig med honom.
Din husbonde befaller dig...
Han befaller dig att gifta dig med honom!
Tack.
Nej.
Nej?
Din...
...husbonde ber om din hand.
Nej...
Nej. Nej, nej, nej, nej!
Nej?
- Älskar du någon, Leo Zjukovskij? - Jag gjorde det en gång.
När jag var ung, men hon dog.
Ser du henne fortfarande?
Jag avtalar inte möte med döden.
Jag låter de döda vårda de döda.
Vet du att jag dödade min mamma?
Hon har det bra. Vi klarar oss inte utan varandra.
- Jag vet. - Vet du?
Jag känner av dödens närhet varje gång jag besöker Reinsnaes.
- Kan du se henne? - Ja.
Gör du det?
Hon kommer gående mot oss.
Hon har aldrig rört sig på det viset.
- Kristine? - Förlåt, frun.
Ni måste komma med en gång.
Leo, var är du?
Ditt barn växer i min kropp.
Jag kan inga fina ord om kärlek.
De vissnar som blommor när jag försöker plocka dem.
Men allt jag vill säga-
-är infattade i Pusjkins dikter.
Leo, innan du kom var döden ofarlig -
- men nu har du givit mig orden -
- och jag kan inte lämnas ensam här för att hålla dem varma.
Jag vill vara ditt kall.
- Du kan inte mena allvar. - Det är ett utmärkt arrangemang.
Stine är ensam, du är ensam och hennes barn behöver en pappa.
- Benjamin behöver också en pappa. - Du lever i en dröm, Tomas.
- Du gillar inte att jag ser åt dig. - Det finns inget hopp i det.
Jag står inte ut med det! Fortsätt arbeta.
Så vad önskar frun? Ni vet att er önskan är min lag.
Ska jag ta er framifrån eller bakifrån?
- Torka av dig. - Gör det själv.
Det var du som ställde till det.
Jag är trött på dina anklagelser.
Niels hade väl ett skäl till att hänga sig.
- Märkligt hur folk runt dig dör. - Vi har inget mer att prata om.
Har du hört av din gode vän ryssen?
Vad hette han? Sjuko... Zjukovskij eller vad det nu var.
- Vad har du hört? - Det visade sig att han var spion.
Han var anarkist, så nu ruttnar han bakom galler i Bergen -
- anklagad för att ha konspirerat mot kungen.
En anarkist mitt ibland oss...
Ja, han gjorde oss alla till åt löje.
Någon idiot...
...trodde faktiskt att han hade något med rådhuset i Bergen att skaffa -
- och skickade honom en bok med kodade meddelanden.
Det avslöjade honom.
- Vad händer med honom? - Han blir hängd så klart.
Dina!
Jag hatar dig inte. Jag är din far, jag älskar dig.
- Du måste stanna här! - Nej.
Om du åker så är jag inte här när du kommer tillbaka!
- Var är du då? - Jag är kanske död!
- Då får du ett kort liv. - Jag bryr mig inte!
- Alla bryr sig om sitt liv. - Inte jag!
Jag kommer tillbaka som spöke!
Det hoppas jag.
Då har jag inte förlorat dig helt.
Ni sände boken till herr Zjukovskij -
- och gjorde er då skyldig till ränker mot kungen och därmed högförräderi.
Det finns inga kodade meddelanden.
- Inga kodade meddelanden? - Inte sådana ni menar.
Det var en lek som herr Zjukovskij och jag roade oss med. Bara det.
Det sa han inte till oss. Han har inte nämnt er med ett ord.
Märkligt, va, om det bara är en lek -
- och han riskerar att hängas?
Herr Zjukovskij är gentleman. Han ville bara hålla mig utanför.
Det gick inte så bra. Så ni erkänner att ni var med om att skapa koderna?
Vore det inte dumt att skicka ett hemligt dokument till den myndighet -
- som nu dömer oss till döden?
Fru Grønelv, är ni förälskad i honom?
Jag kan inte se att det angår er.
Det angår mig-
- om jag ödslar tid på kärlekskranka kvinnor!
- Leo Zjukovskij är en god vän. - Det låg ett brev i boken.
Ett brev som bestod bara av siffror.
Men dechiffrerat på rätt sätt bildade siffrorna ett meddelande.
Ja. Det är ett meddelande.
Om ni vill vara så vänlig...
"Min älskade Leo, Pusjkin skrev:"
"Jag älskar dig, älskar dig, trots att jag rasar mot mig själv" -
- "för denna besatthet."
"När jag nu skamset erkänner" -
- "ligger jag förtvivlad vid dina fötter."
"Leo, jag har en hemsk dröm om" -
- "att du går runt med Pusjkins pistol" -
- "och jag är ensam."
"Ditt barn växer i min kropp."
"Fina ord om kärleken vissnar som blommor när jag försöker plocka dem."
"Leo, innan du kom var döden ofarlig."
"Men nu vill jag vara med dig. Jag vill vara ditt kall."
Varför undertecknade ni då inte med "den kärlekskranka änkan"?
Får jag tala med honom?
Zjukovskij? Du har besök.
Leo?
Leo!
- Leo... - Dina?
Jag förklarade för dem att det var en lek.
Jag är säker på att de nu tvivlar och då kan de inte döma dig.
Det handlar inte bara om boken och koderna.
Jag vet ingenting om dig.
Vem är du?
Jag är ingen, Dina.
Jag är ingen. Jag är mitt kall.
Jag kan inte gifta mig...
...med en man som inte finns.
- Ska vi gifta oss? - Ja.
Fängelseprästen förrättar nog inga andra sakrament än sista smörjelsen.
- Det får inte ske. - Har du börjat frukta döden?
Jag vill leva med dig, Leo.
Tiden är ute, frun.
Håll min hand.
- Det är en sak jag inte har berättat. - Tiden är ute, sa jag. Jag beklagar.
Bara ett ögonblick.
Rör mig inte!
Nej! Nej! Nej!
- Dina! - Tyst!
Vad fan gör du? Jävla svin!
Anders!
Herrejesus.
Herrejesus...!
Åh, herrejesus...
Alla dör.
Och de som inte dör...
...dödar jag.
Åh, Dina...
Hur mår du?
Har du hört något?
Jag har hört mig för överallt från Bergen till Kirkenes.
Ingen har sett honom sen han frigavs.
Nej, Anders.
Benjamin och jag var ensamma. Vi två tillsammans.
Gå upp i vind. Titta på seglet.
Jag lärde honom att segla snabbt.
Tillräckligt snabbt för att segla ifrån Prins Gustav.
Men det var alltför snabbt.
Benjamin!
Mamma? Mamma!
Nu händer det.
Jag dör.
Mamma kallar.
Gör det lätt för dig, Dina.
Låt denna Världs alla bekymmer och sorger lämna dig.
Leo...
Försök att vila.
Stannar du?
- Jag dödade dig nästan. - Jag förlåter dig.
Gör du verkligen det?
Ja.
Det gör jag.
Jag förlåter dig.
Min älskade...
Leo...
Jag kan inga fina ord om kärleken. De vissnar som blommor...
Jag avtalar inte möte med döden.
Jag låter de döda vårda de döda.
...infattade i Pusjkins dikter.
Vi har alla våra hemligheter.
Leo, innan du kom var döden ofarlig.
- Jag vill vara ditt kall. - Jag är mitt kall.
- Vad gör du? - Vet du var pengarna finns?
Var det därför du kom tillbaka? För att du behövde pengar?
Tror du att du kan komma hit, så din säd och sen försvinna igen?
Så min säd? Tusentals människor svälter-
- och vi står här och talar om ditt krossade hjärta.
- Vad gör du? - Du känner mig inte.
Om det ska föreställa ett frieri så är det uselt sätt att fria på.
Jag låter ingen lämna mig igen.
Jag kan inte stanna och hänga i dina kjolar.
Då är jag glad att jag blödde ut ditt barn.
Va? Vad då för barn?
Jag låter dig inte lämna mig.
Nej!
Jag är Dina.
Hon ser sin älskade glida bort.
Är jag för evigt dömd till detta?
Jag är mammans öga som ser barnet -
- och som ser sig själv.
Jag är Dina, som ser.
Text: Thomas Jansson SDI Media
Ansvarig utgivare: Pia Grünler